När rättegångsbiträdet log mot mig så visste jag att det var kört.
Det togs inga vad på rättegången. Mike dödade sin far Boone Lassiter.
Han lämnade sitt handavtryck på kniven och erkände.
Hälften av mina mål hade kass bevisning.
Jag förhandlade ner till dråp och gick vidare.
Men jag hade känt Mike hela hans liv.
Han skulle plugga och mamman hade inte överlevt om han fick fängelse.
Men jag kände Boone och visste nog om familjen Lassiter för att veta-
- att Mike hade ett försvar om han bara ville prata med mig.
- Jim. - God morgon.
Kör du solo på det här?
Tingsrätten i St Bernards socken i delstaten Louisiana är nu samlad.
Domare Robichaux är ordförande. Vi ber om tystnad och ordning.
Gud välsigne Louisiana och domstolen.
Alla reser sig för domare Edward Robichaux.
Ta in dem.
God morgon, jury. Varsågoda och sitt.
Rätten ska pröva målet åklagaren mot Michael Lassiter-
-gällande mord av första graden.
Den åtalade är omyndig. Han fyller 17 om sex veckor.
Men på grund av det grova brottet så prövas han här som en vuxen.
Ombuden?
Ni har slitit i min rättssal förut, ni vet att jag vill att det går fort.
God morgon. Tack för era tjänster.
Målet inför er i dag är enkelt.
Ett enkelt fall av fadermord. Det är när man mördar sin far.
De åtalade är den unge mannen där.
Mike Lassiter, sistaårselev på Newman.
Han är en duktig elev, debattlagets kapten.
Men i februari, en tisdagseftermiddag-
- tog Mike en kniv och stack sin far Boone Lassiter precis här.
Inte av en olyckshändelse, inte i nödvärn. Han gjorde det av ilska.
Med berått mod och ont uppsåt mördade han sin far.
Vi ska bevisa det utom allt rimligt tvivel.
Ni kan få höra försvaret säga-
- att offret, Mikes pappa, inte var särskilt snäll.
Att han var hård mot sin son, att han trakasserade honom.
Men vi ska inte pröva om Boone Lassiter var Årets far.
Han var kanske inte bästa pappan, men vi visar att han inte var sämst.
Ska jag sätta ner dig?
Många växer upp utan en bästa pappa.
Vi ska äta.
Det ger ingen rätt att mörda.
Därför kommer jag när målet avslutas att be er-
- att fälla honom för mord av första graden.
Om du inte pratar med mig måste jag avstå mitt inledningsanförande.
Ombudet?
Ordförande, försvaret ber att få hålla inledningsanförandet-
-när åklagaren har lagt fram åtalet.
Nåja, det här går ju rätt fort. Är ert första vittne klart?
Kan ni se om Angela Morley är där ute?
- Svär ni att säga sanningen? - Ja.
- Ert namn? - Angela Morley.
- Yrke? - Flygvärdinna på Deluxe Charter.
- Deluxe är ett flygbolag? - Privat. Vi flyger folk överallt.
- Förmöget folk? - Mycket.
- Offret Boone Lassiter var en av dem? - Ja.
- Var ni med på alla hans flygningar? - De flesta. Han bad om mig.
- När flög han sist med er? - Sista veckan i januari.
Tur och retur LA med sonen Mike och sen Dallas.
- Vad var syftet med dessa resor? - Den andra till Dallas var i jobbet.
Den första var för att se på skolor med sonen Mike. UCLA och Stanford.
De skulle till Oregon för att se på Reed också, men flög hem i stället.
Lyssna. Det är ditt beslut.
Men Stanford är en av landets bästa skolor och du kom in tidigt.
Jag åker gärna till Reed och kollar, men det är bara konstigt.
Vi kanske ska utropa segern och flyga hem? Överraska mamma?
Hur vill ni beskriva relationen mellan far och son, Boone och Mike?
Hemresan blev lite spänd. Mike verkade vara en typisk tonåring.
Sur med lite attityd.
Vi skippar Portland och flyger hem.
Är du gammal nog att klara av en sån där goding?
- Ni vet inte varför Mike var sur? - Nej.
Tack.
Miss Morley. Jag har aldrig varit i ett privatplan, så hjälp mig.
- Kunden kan ta med vem han vill? - Ja.
- Gjorde mr Lassiter det ibland? - Självklart.
- Män och kvinnor? - Ja. Mest andra advokater.
- Och till LA tog han med sin son? - Ja.
- Ni jobbar i servicebranschen, va? - Ja.
- Hård konkurrens? - Mycket.
- Så ni måste ge bra service? - Naturligtvis.
- Njöt ni av att betjäna mr Lassiter? - Ursäkta?
Jag frågar om han var en bra kund.
Ja. Han var professionell, men rolig, trevlig att vara med.
Miss Morley, när mr Lassiter tog med en kvinna eller kvinnor på planet-
- undlät ni nånsin att skriva deras namn på passagerarlistan?
Protest! Kvinnor på passagerarlistan? Hur är det relevant?
Ordförande.
Har ni bevis för det här, mr Ramsay?
- Har ni eller har ni inte bevis? - Inte just nu.
Ni fiskar. Jag låter er fortsätta, men det går inte nästa gång.
Ni kan svara på frågan.
Det vore olagligt att utelämna nån, så det har jag så klart aldrig gjort.
Inga fler frågor.
- Ni hämtade Lassiter och hans son? - Det stämmer. Vid kl. 16.
- Dan efter kl. 7 körde ni Lassiter? - Ja, direkt till flygplatsen.
- Var nånting ovanligt då? - Nej.
- Två dar senare körde ni hem honom? - Det stämmer.
- Märkte ni nåt ovanligt då? - Nej, ingenting.
- Ingenting utöver det vanliga? - Ingenting.
Tack.-Inget mer, ordförande.
Plockade ni upp kvinnor åt honom på vägen till flygplatsen? Stryk det.
Sätt er, mr Ramsay. - Ni kan gå.
Så här ser det ut att förlora.
Men det är det bästa jag kan göra tills du börjar prata med mig.
Boone knullade allt på två ben. Det ställde Boone i dålig dager.
Jag antog att Loretta inte brydde sig så länge det hjälpte Mike.
- Jag är Janelle Brady. - Du är sen.
- Som vi befarade, jurymedlem 3. - Blängde elakt på dig efter förhöret.
Janelle Brady, Jack LaGrand. Janelle är Walter Bradys dotter.
Han kunde inte assistera mig, så han rekommenderade Janelle.
Hennes pappa är också känd för att vara sen, men aldrig till rätten.
- "Concerned Women for America"? - Fråga inte.
- Jag satt där bak hela tiden. - Du missade juryvalet.
- Jag vet, förlåt. Jag försökte ringa. - Jag svarar inte under en rättegång.
Vi har kvar två svarta, två singel- mammor och en arbetslös vit kille.
- Det är ingen garanti. Vi hörs sen. - Jobba på.
Vill du ha ett jobb eller inte?
Ramsay!
- Fem minuter. - Okej.
Är LaGrand din jurykonsult?
Jag fick slut på skäl att bestrida och får dras med jurymedlem 3.
En rik oljearvtagerska som bara oroar sig för att folk stjäl av henne.
Hon är typen som tycker att dödsstraff inte är hårt nog.
Så förutom att vara Walter Bradys dotter, vem är du?
Jag gick ut från Vanderbilt-07. Juridik på Columbia.
Vann alla provrättegångar, kom hem och började jobba på Morris och Dupre-
- men bolagsjuridiken var inte min grej, så jag tog ledigt ett år.
- För att göra vad? - Omgruppera.
- På River Oaks? - Tack, pappa...!
Gav de dig medicin?
Ingen skam i det. Jag tog antidepressiva i 1 1/2 år.
- Tar du det fortfarande? - En låg dos.
När jag har presenterat dig i rätten kan du inte ångra dig halvvägs in.
- Jag kommer att vara där. - Du ser lögner direkt, sa din far.
- Vilka ljög i morse? - I vittnesbåset?
De lär inte ut det på juristlinjen. Ja, alla vittnen ljuger.
- För vad? - Behålla jobbet.
Vinna målet. Pengar. De flesta förskingrar. Moral.
Vi vill alla vara snälla barn.
Sex. Anta att alla knullar alla tills motsatsen bevisats.
Och det stora skälet: för att undvika förödmjukelse.
Man skulle tro att folk är rädda för fängelse eller giftsprutan. Nix.
Det är prestigeförlusten. Och i morse, flygvärdinnan?
Angela Morley? Hon var undvikande när du frågade om passagerarlistorna.
Såg på sina händer när hon svarat. Lassiter tog med kvinnor på resorna.
Och hon ville inte förlora nästa jobb genom att erkänna det. Nästa?
Limousinechauffören underströk att han körde direkt till flygplatsen.
Så de kanske stannade för att plocka upp en kvinna.
Och jag? Vad ljög jag om?
- Du har varit i ett privatplan. - Och sen vi kom in hit då?
Du har aldrig nånsin tagit antidepressiva.
Om inte bourbon räknas. Som du hört så pratar min klient inte med nån.
Inklusive mig. Så jag måste försvara honom utan att veta alla fakta.
Så jag får veta fakta på vägen. Ser du att nån ljuger, säg till mig.
Utöver det är du staffage.
En blandraskvinna som tror att din klient är oskyldig.
Det är avtalet.
Ordförande. Jag vill presentera min kollega Janelle Brady för rätten.
- Är du släkt med Walter Brady? - Ja, ordförande, jag är hans dotter.
Duktig advokat.
Jag fick ett larm kl. 16.42. Våld i hemmet, en möjlig 187.
- Och 187 är...? - Mord.
- Sen eftermiddag den 4 februari? - Ja.
- Och ni körde dit? - Jag var närmaste bil.
Jag visste inte om jag skulle vänta på förstärkning, men jag gick in.
Snälla, kom fort. Det är min man.
- Vem är det där? - Michael, vår son.
- Vad gjorde ni först? - Kollade så att han var död.
Det var han.
Jag ringde vår advokat. Jag går.
Jag skulle ha gjort det här för länge sen.
Vad, om nånting, sa Mike?
"Jag skulle ha gjort det för länge sen."
Det här stämmer inte med assistentens beedigade vittnesmål.
I assistent Steeds polisrapport står det:
"Skulle gjort det för länge sen." Inte "Jag skulle ha".
Min klient kan ha menat att nån skulle ha gjort det för länge sen-
- och menat att nån annan gjorde det.
- Fortsätt. - Vilket var det?
Vänta lite.
Ja, jag är säker. Han sa: "Jag skulle ha gjort det för länge sen."
Jag skulle ha gjort det här för länge sen.
- När kom era kollegor dit? - Efter bara några minuter.
Jag sa till advokaten mr...?
- Mr Ramsay. - Ja, sir. Jag sa till honom...
Pojken måste gå bort från liket.
- Mike. - Han måste gå undan.
Älskling...
Vi måste gå ut ur rummet nu så att polisen kan göra sitt jobb.
Jag vill att ni båda stannar i närheten.
Tack.-Inga fler frågor, ordförande.
Mr Ramsay.
Ni kan gå. Vi gör ett uppehåll till kl. 9 i morgon.
Hör du hur det låter här? "Jag skulle ha gjort det för länge sen."
Till en polis? Om du inte börjar prata med mig så förlorar vi.
Alla reser sig.
Varför pratar han inte med dig?
Problemet med folk som vägrar prata är att de aldrig säger varför.
Du är kaxig för att vara en kille som får livstids fängelse.
- Sa han nåt till dig? - Loretta Lassiter, Janelle Brady.
Pratar han? Jag är livrädd. Du får inte låta honom hamna i fängelse.
- Lugn, Loretta. Det är första dagen. - Pressen utmålar honom till monster.
- Och som det låter i rättssalen... - Det låter alltid dåligt i början.
- Jag vill träffa honom. Får jag det? - Om du går dit innan han körs iväg.
Vilken hemsk position för henne.
Ja, att vara den åtalades mamma är aldrig lätt.
Loretta är jämfört med andra faktiskt rätt lugn.
- Var är din bil? - Runt hörnet.
Skickade de dig till parkering C?
Runt 254 på Marina Hotel. Vårt krigsrum.
- Har du inget kontor? - Jo.
Folk där väntar sig att jag svarar i telefon, på mejl och gud vet allt.
Allt vi behöver finns i rum 254. Vittnesmål och rapporter.
- Kommer du? - Jag har allt här uppe. Hoppas jag.
I morgon kl. 9, okej?
Bolagsjuristen blev nog rädd när hon såg vad hon drogs in i.
Men hon fick Mike att se mindre ut som en rikemansunge och sociopat.
Hon kunde kanske få honom att prata.
Lustigt nog så assisterade jag Boone i min första mordrättegång.
En tonårsmamma kvävde sin bebis och kastade honom i träsket.
Bara bilderna fällde henne.
Men Boone sa: "Om du kan stå ut med henne så kan juryn det."
Jag pratade med henne.
Varje dag sa jag att hon var söt. De små sakerna spelade roll.
- Hur kände ni den döde? - Han har varit min granne i 15 år.
Er närmaste granne? Var ni vänner?
Jag gillade Boone. Min fru tyckte att han var rolig.
Vår son Alexander var klasskompis med Mike på Newman.
Vi tog bort staketet så pojkarna kunde leka.
Hur vill ni beskriva relationen mellan Boone och Mike?
Mycket tajt. Loretta var typ den udda personen i familjen.
Mike ville bli advokat som sin far.
Advokaten är för finklädd. Juryn kommer inte gilla honom.
Mike var lättlärd. Han blev juridisk nörd. Han är oerhört intelligent.
När Mike var tolv ville han åka på forensiskt sommarläger.
Det är som CSI. Man lär sig att undersöka en brottsplats.
När han kom hem var det nåt som pågick i vårt kvarter.
Nån hade förgiftat en grannes katt.
Och Mike, jag vet inte hur...
Men han räknade ut vem som hade gjort det. Hans bild kom i tidningen.
Fortsatte detta band mellan far och son ända fram till offrets död?
Nej. Nånting hände. Det kan ha varit ett tonårsuppror-
- men det blev känt, jag tror det var åtta månader innan Boone dog.
Jag vill inte kränka nån av er fjolliga liberaler här. Jo, kanske.
Men jag är inte dum. Jag röstar utifrån mina intressen.
Självklart. Det ska alla göra. Så ska ju demokrati fungera.
- Jaså? - Javisst. Jag menar...
Jag bara höll med dig.
Jag höll med dig.
Gjorde du?
Javisst... Du sa "javisst".
- Som om jag sa nåt uppenbart. - Lägg av, Boone. Du är lite full.
Jag är full och i morgon vaknar jag med en tung baksmälla.
Och du är fortfarande dum.
Ingen bryr sig om vad fan du tycker. Vet du inte det vid det här laget?
Du gick i sekreterarskola.
Var som Trixie. Hon är smart och har tandhygienistexamen...
Sluta!
Så ni sa ifrån? Ni försökte stoppa honom?
- Det gjorde jag. - Vad hände sen?
Boone. Kom igen.
- Låt oss bara... - Jag fixar det här. Jag är okej.
Kom här.
Ingen sa så till Boone. Ingen.
Jag kunde inte höra vad Boone sa till honom-
- men jag såg effekten det hade på Mike.
Titta på mig.
När de hade pratat klart så kom Boone över till mig...
Har du nåt att säga? Det angår inte dig.
Vet du... Om du tittar på mig så där igen-
- sparkar jag dig hem till ditt lilla skithus. Det gör jag gladeligen.
Det finns dessert om nån är hungrig.
Det var slutet på vår vänskap.
Jag ville inte att Alex gick dit och såg den typen av beteende.
Tack. - Inga fler frågor, ordförande.
- Mr Ramsay? - Inget från mig, ordförande.
Ni kan gå.
Vill du att jag jobbar hårdare? Börja prata då.
- Vad är vårt försvar här? - Du menar om vi är rökta?
Vet ej. Om inte Mike pratar med mig har vi bara försvar av andra.
Som en som skjuter först för att förhindra ett mord?
Det är rätt brutalt där inne.
- Det är inte bara dåligt. - Hur menar du?
- Vad vet du om Muhammad Ali? - Jag vet att han inte läste juridik.
Bättre än så. 1974 mötte han George Foreman-
- som var sju år yngre och hade knockat alla han mött.
Foreman var som bäst då och Ali bara stod vid repen och tog stryk.
Han ville inte eller kunde inte slå tillbaka.
- Du menar reptricket? - Ja.
Och till slut, i åttonde ronden, blev Foreman trött.
Trött av att slå. Han slet ut sig. Och plötsligt vaknade Ali till liv.
Efter en rond låg Foreman på golvet som en gammal gubbe.
- Vad menar du? - Resten av dan förlorar vi.
Och i en sån här familjedispyt, finns det då en normal...
- Partnern. - Ursäkta?
- Partnern är den första misstänkta. - Ni lämnade den hypotesen rätt fort.
Ja. När jag pratade med förste polis på platsen...
Nåt ovanligt?
...sa hon vad pojken hade sagt.
Sen tittade jag på kniven.
Det var handavtryckets storlek som fick er att skifta fokus?
Ja. Men för säkerhets skull tog vi med pojken och mamman på förhör.
Hur gick det med Mike?
Du måste svara. Han pratar inte alls.
- Och hans mamma? - Mamman hade inget att säga.
På advokatens inrådan.
Tack, kriminalinspektören. - Inget mer.
- Ni ledde utredningen av fallet, va? - Ja, sir.
Och från början utredde ni inga andra misstänkta än den åtalade?
- Det stämmer. - Varför inte det?
- Ska jag svara på det? - Ja.
För att...
...enligt min bedömning som polis så var det solklart.
Den där pojken gjorde det.
Inga fler frågor, ordförande.
Mike teg som muren. Jag skulle låta honom tro att jag hade gett upp.
Låta bevisen rulla in. Bjuda in det.
Om det gick för bra kunde juryn heja på förloraren helt omedvetet.
Det är från New Orleans kriminallabb och bevisavdelning?
- Vad var dödsorsaken? - Kniven gick in mitt i bröstet.
- Bara ett stick? - Ja.
Aorta skars av och det ledde till en massiv blodförlust.
Offret svimmade på sekunder.
- Han dog på under en minut. - Tack.
Offret hade inga rivsår, inga värj- skador, ingen hud under naglarna?
Det tydde på att han kände mördaren och blev överrumplad.
- Var ni i rummet när mordet skedde? - Nej.
Några hårstrån på offrets kläder?
Från den åtalade, hans mor och några andra som kom dit efter att han dog.
Resten av huset då? Hall, badrum, trappa? Ni undersökte allt det med?
- Ja. Och hittade inga tekniska bevis. - Inget? Inget hårstrå, inget blod?
Titta. Mamman sa att hon duschade och tvättade håret när det hände.
Men vi hittade alla dessa hårstrån i handfatet och bara detta i duschen.
Så hon blandade ihop var hon tvättade håret?
Scott, det är exakt såna detaljer som förvirrar en jury.
Ingen annan bevisning.
Inget som direkt eller indirekt tydde på en annan misstänkt än den åtalade?
- Det stämmer. - Det gör det till ett perfekt åtal.
Är det en fråga?
Nej, sir.-Inga fler frågor.
Ni kan gå, mr Duset.
Du var Lassiters granne? Sen du var hur gammal?
- Två. - Och du och Mike var vänner?
- Mest när vi var små. - Men era familjer var vänner?
- Alexander? - Ja, vi var väl alla vänner.
Den åtalade-Mike...
Din far vittnade om att hans och pappans relation var på väg utför.
Och du såg det? Berätta för oss vad du såg.
Jag var ärligt talat lite avundsjuk. De verkade så tajta.
Men det förändrades? Varför?
Det hade nåt att göra med...
Mike sa det inte. Men jag märkte att det var nåt med hans mamma.
Varför skulle det ha nåt med henne att göra? Var det nåt han sa?
- Nåt som hon sa? - Nej, hon sa aldrig nåt...
Aj! Boone, sluta. Du gör illa mig. Älskling!
Såg du trädgårdsincidenten mellan Mike och hans far?
Ja. Nej, jag såg inte det min pappa kallade "trädgårdsincidenten".
- Förändrades Mike efter det? - Nej, tidigare. Minst ett halvår.
Om Mike sa så till sin pappa måste han ha grunnat på det it ett tag.
En blind man såg att han var kär i Loretta.
Jag försökte få honom att prata länge nog för juryn att förstå.
Alexander, såg du nånsin Boone vara otrevlig mot sin fru?
- Ja. - Oförskämd?
- Ja. - Våldsam?
- Kom här! - Nej!
- Kom här, för helvete! - Nej!
Kanske. Det är inte ens egen familj. Man vet inte vad de ser som normalt.
Såg du honom nånsin bete sig brutalt mot henne?
- Få höra det! Kom igen. - Nej, Boone!
- Brutalt...? Det vet jag inte. - Okej. Du såg aldrig det.
Men var det nåt med deras äktenskap som gjorde dig illa till mods?
Hon var lite...
Hon bleknade-dag för dag. Han var så elak mot henne.
Det var som om hon inte ville leva längre.
Inget nytt förhör.
Loretta!
- De kallar dig i morgon. Är du redo? - Kan jag verkligen inte vägra?
Jo, men du åker in för ohörsamhet. Det kan jag inte hjälpa dig med.
En fru måste inte vittna mot sin man, men mot sitt barn?
- Som om det bandet är svagare? - Vi har pratat om det här.
Det ingår i vår strategi. Det är bäst att det blir de som kallar dig.
Så vi följer strategin, ja?
- Det är farligt att röka. - Det gör att jag inte äter jämt.
- Hej, Mike. - Hej.
- Hur är det med honom? - Okej, tror jag.
Han vill läsa på Reed, men Boone pressar honom mot "fina" Stanford.
Jag kan inte riktigt säga nåt, för jag läste aldrig på college.
- Kan vi få nåt att dricka här? - Smarte Mike klarar sig överallt.
Jag bara önskar att jag visste hur jag ska hjälpa honom.
Jag läste nyligen en sak.
Om nån säger elaka saker till en-
- så är det likadant, för ens hjärnvågor eller nåt...
Det är exakt likadant som att bli slagen.
Pappa slog mig ibland när han var full och jag är okej.
Jag hatar mig själv för att jag inte skyddar Mike.
När jag nämnde skilsmässa för Boone sa han att han skulle mörda mig.
"Med mina pengar hittar jag dig."
Sen skrattade han som om det var ett skämt. Det var inget skämt.
Okej... Lögnerna?
Bortsett från att Alex var konstig.
Varför hade Graves inte följt upp andra spår eller samlat bevis?
Han hade ett erkännande. Han trodde inte att han behövde det.
- Varför angrep du honom inte? - Håna aldrig en polis inför en jury.
Dessutom kör vi fortfarande reptricket.
Det känns så ensidigt.
Jag har två timmar innan jag måste förbereda Loretta för att vittna.
Men först behöver jag få i mig lite riktig mat.
- Hur hamnade du på River Oaks? - Jaha, det...
Det är lite pinsamt. En man.
På firman. En partner.
- Han var gift. - En affär?
Ja du, det blev typ en fixering. Kliniskt sett, alltså.
Stalkade du honom?
Jag ringde honom, sms: ade honom tio gånger om dan eller mer.
Jag följde efter honom. Parkerade utanför hans hus.
Hans fru räknade ut det och ringde firman.
- Avskedade de dig? - Ja.
River Oaks kändes som det bästa tillgängliga alternativet just då.
- Är du galen? - Jag var.
Jag måste förbereda Loretta på att vittna.
Walter sa inget om de faktiska skälen till hennes engagemang.
Han antydde att det var frivilligt. Det var lögn. Han var en bra pappa.
Ja.
- Säg ert namn för protokollet. - Loretta Lassiter.
- Och ni var gift med offret? - Ja.
- Och ni är den åtalades mor? - Det stämmer.
Beskriv vänligen eftermiddagen då er make mördades.
Det var en normal eftermiddag.
Det hade regnat tidigare. Mike var på fotbollsträningen.
Jag trodde det. Så jag tränade på gymmet från tre till fyra.
- Väntade ni hem er make? - Ja, men jag visste inte när.
Han sms: ade alltid när han landade, men jag hörde inget när jag tränade.
- Och var var ni när han kom hem? - Jag var på väg in i duschen.
Och sen?
Vi växlade ett par ord och sen tog jag min dusch.
Ett par ord? Vilka ord, mrs Lassiter?
- Det vill jag helst inte säga. - Ni vittnar under ed.
Mrs Lassiter...
Han sa några mycket vidriga saker...
Och sen vill jag inte säga mer.
Vilka vidriga saker sa er make, mrs Lassiter?
- Mrs Lassiter? - Nej.
Nej. Han var min man.
Jag är säker på att ni fick en bild av det genom mr Westons vittnesmål.
Min man kunde vara oerhört elak.
Döm mig för ohörsamhet om ni vill, men jag upprepar inte vad han sa.
Mr LaBlanc, jag är beredd att döma henne för ohörsamhet.
- Hur vill ni fortsätta? - Vi ser hur det går.
Efter att er man hade sagt de vidriga sakerna till er, vad hände?
Som jag sa så tog jag min dusch.
Och när jag kom ut...
...stod Mike i dörröppningen och...
Är han död?
Han frågade om hans far var död.
Jag kollade. Och det var han.
Och sen sa Mike...
Vad sa Mike, mrs Lassiter?
Ma'am. Ni måste besvara frågan högt.
Han sa: "Jag gjorde det."
Han sa...
Jag gjorde det. Jag gjorde det.
Mrs Lassiter, dessa vidriga saker som er man sa till er...
- Hände det ofta? - Ursäkta, vad då?
- Angrep han er verbalt ofta? - Ja, det hände ofta.
- Bevittnade Mike nånsin detta? - Vem står inför rätta här?
- Fortsätt. - Vi bodde alla under samma tak.
Han hörde säkert mer än jag hade velat.
Var er makes övergrepp mot er alltid bara verbala?
Hur menar ni?
Hörde Mike bara vidriga saker som er man sa-
- eller såg och hörde han också er man slå er?
Ja.
- Många gånger? - Ja.
När var sista gången?
- Dagen då han dog. - Det här är absurt.
Jag frågade vittnet om den dan och hon nämnde det inte.
Vittnesmålet är arrangerat och inövat av försvararen.
Även delen då vittnet säger att min klient erkände mord?
Vill du bestrida vittnesmålet?
Om det var övergrepp, var är bevisen? En polisrapport, nånting, ordförande.
Jag har markerat bevisföremål A och B för identifiering.
Fotografier av skador. På mrs Lassiter den 5 februari.
För artighets skull ger jag en kopia till åklagaren.
- Får jag gå fram till vittnet? - Gå fram.
- Känner ni igen dessa dokument? - Ja, det gör jag.
- Känner ni igen fotografierna? - Ja.
- Togs de dagen efter er mans död? - Ja.
Visar fotona klart och rätt skadorna som er man gav er före sin död?
Ja, det gör de.
För protokollet-
- tillåter jag härmed försvarets bevisföremål A och B som bevis.
Loretta hade sagt vad som helst för att få Mike friad.
Hon skulle bevisa att Mike såg Boones våld och försvarade henne.
Och det gjorde hon. Med råge.
Varför dolde du fotona för mig?
Jag såg dem första gången i går kväll. De håller oss vid liv.
Nu då?
- Jag funderar på att inte säga mer. - Va?
Tack.
Fan!
Aldrig att jag sätter dig där uppe.
Låt aldrig nån vittna om du inte vet vad de kommer att säga. Det vet du.
Det händer inte.
Stämmer det här? Är du inte hans advokat längre?
Ge oss ett ögonblick.
Mike, vi har en chans att vinna. Varför skulle du förstöra det nu?
Det var en jävla katastrof. Jag visste inte vad Mike skulle säga.
Om klienter vägrar prata med mig begär jag en psykundersökning.
Men Mike var inte galen. Han litade bara inte på nån.
Inklusive mig.
Det är väl inte sant? Ska du låta honom vittna?
Det är vansinne. Du lovade mig.
- Tror du jag gillar det? - Annars kickar han Ramsay.
Varför pratar du? Det här är mellan mig och min advokat.
- Ramsay... - Lyssna på mig.
Jag kan inte hindra honom från att vittna. Det är hans rätt.
Och han vet det.
Han vet det. Okej?
Enda gången jag har använt "försvar av andra" var-
- när min klient ingrep mot två män som slogs och sköt en i huvudet.
Jag förlorade.
En jury förstår inte hur uppsåt att döda kan formas å andras vägnar.
De ser det alltid som två mot en.
Mr Ramsay, ni avstod ert inledningsanförande.
- Ni får en ny möjlighet nu. - Får jag komma fram, ordförande?
Min klient kräver att få vittna mot min vilja.
Jag vet inte vad han ska säga och avstår inledningsanförandet.
Mina sympatier.
Biträden.
Mr Ramsay. En fråga?
- Säg ert namn för protokollet. - Jag heter Michael Lassiter.
Michael, är det sant att du inte har talat sen din fars död?
- Ja. - Varför inte?
- Jag vet inte. - Du har ingen aning?
Nej. Min far lärde mig att jag har rätt att tiga.
Varför talar du nu då?
För att säga sanningen. Om vem han var.
Vi har hört vittnesmål om hur din far behandlade din mor.
- Stämmer vittnesmålet? - Ja, jag är rädd för det.
- Har du bevittnat det? - Inte allt, så klart.
Men han var grym mot min mamma på fasansfulla sätt.
Och han kallade henne dum. Han kallade henne ful.
Fysisk misshandel då-såg du det?
Nej. Nej, men jag... jag hörde ljud.
Ordförande. Ljud?
Fortsätt.
Jag hörde saker och jag såg dem.
Det jag hörde var ljudet av en hand som träffar en kropp.
Sen hörde jag mamma skrika.
Nästa dag hade hon polokrage trots att det var mitt i juli.
Eller så lämnade hon inte sitt rum.
Dagen då din far dog kom du hem tidigt-
-för fotbollsträningen ställdes in.
Ja, det stämmer.
Jag kom hem och hörde dem i sovrummet.
Det var inte därför jag gjorde det.
Berätta varför för juryn, Mike.
- Det var resan. - Hände nåt på resan?
Vad hände, Mike? Michael...?
Jag är verkligen dum. Jag trodde att det hade slutat.
Vad? Vad hade slutat?
Det finns en dörr för att få vara ifred på planet.
Min pappa stängde den. Vi fick vara ifred, om man vill kalla det för det.
Han visste.
När jag börjat på college kunde han inte göra det mer.
Göra vad, Mike?
- Våldta mig. - Förlåt?
Han kunde inte våldta mig längre.
Jag älskade min pappa förut. Jag älskade honom.
Jag hade gjort vad som helst för att få hans erkännande.
När...
När började det här, Mike?
När jag var tolv. Det började när jag var tolv.
Var var flygvärdinnan under det här?
Jag minns inte, jag vet inte.
Mike, de här...
...de här övergreppen... Berättade du för nån om det?
Nej. Nej, jag skämdes.
Mike, när du kom in i dina föräldrars sovrum den dan, vad gjorde din far?
- Han skulle väl börja packa upp. - Så han hotade dig inte då?
Han sa på planet att när vi kom hem-
- så skulle han göra det igen innan jag började på college.
Okej. Men hotade han dig med övergrepp just då?
Han hotade mig alltid. Han gjorde det, han var sån.
- Var du i överhängande fara just då? - Ja, i just det ögonblicket.
- Ja, han hotade mig alltid. - Ja eller nej?
Ja! Ja.
Inga fler frågor, ordförande.
LaBlanc kallar Angela Morley igen. Deluxe flyger hit henne i morgon.
- Fan. - Ja. Men du har större problem.
Du var hård mot flygvärdinnan. Pressa henne så där igen...
- Men du har ett alternativ. - Vad?
- Låt henne göra det själv. - Det är sant.
Jag hade dåligt samvete för att jag var så hård mot Mike.
Om han hade berättat om sin fars övergrepp-
- hade jag byggt försvaret på det och LaBlanc hade trasat sönder det.
Så han teg om det.
Nu stod Mikes ord mot Angela Morleys.
Det måste ha varit hans plan från början.
Så ni var antingen där eller med passagerarna?
- Har er alkov en dörr? - Ja, en dörr som jag kan stänga.
- Var den stängd under denna flygning? - Nej.
Så ni såg Mike och Boone Lassiter hela tiden under de sex timmarna?
Ja. Självklart.
Förgrep sig Boone Lassiter sexuellt på sin son nån gång under resan?
- Absolut inte. - Rörde han honom olämpligt?
- Gjorde han nåt värre? - Nej.
- Ni hade sett det? - Då hade jag stoppat honom.
Nej. Mr Lassiter gjorde aldrig nåt sånt.
- Tack. - Fråga om Ginsburg.
Ert vittne.
Miss Morley, hur många flygningar per vecka jobbar ni på?
Det varierar. Ibland ett par, ibland ett dussin.
Minns ni hur många ni flög den veckan i slutet av januari?
Det var hektiskt, det minns jag.
Så ni flög mycket?
- Det måste vara tröttande. - Har ni en fråga, miss Brady?
Somnar ni aldrig på flygningar?
Jag sätter en ära i att hålla mig vaken.
Jag har med Adderral och Provigil bara utifall. Jag har burkarna här.
Säg mig, miss Morley, vilka var piloterna på flygningen till LA?
Kapten Green och andrepilot Ginsburg.
- Tillbringade ni tid framme hos dem? - Kanske en minut eller så.
Flyger ni ofta med Green och Ginsburg?
Ja, vi är typ en fast besättning.
Så om ni måste övernatta nånstans bokar bolaget in er på samma hotell?
Ja.
Umgås ni på dessa övernattningar?
- Hur menar ni? - Är ni vän med piloterna?
Visst. Vi är vänskapliga.
Har ni inte en privat relation med andrepilot Ginsburg?
Protest, ordförande! Vart vill försvaret komma?
Jag förstår inte frågorna.
Om hon har en relation med Ginsburg så kan det vara värt-
- att kalla honom och höra hans minnen av det.
Vad som diskuterades, vad de pratade om.
Jag tillåter det.
Jag vet inte. Jag vet inte hur länge jag var där framme.
När jag tänker tillbaka på den flygningen-
-kan det ha varit så mycket som...
...tio minuter.
Bara tio minuter? Eller längre?
- Det kan ha varit längre. - Mer än en gång under flygningen?
Det är möjligt.
Tack, miss Morley.
Ni kan gå.
Jag ska ta det där åt dig. - När satte du henne i pokerskola?
- Det var inte så pjåkigt. - Såg du när hon såg vigselringen?
Du hade inte sett vigselringen, va? Därför har vi kvinnliga advokater.
Vi ses i morgon.
Vad är det nu?
Tänk om... hon inte ljuger.
- Förivra dig inte nu. - Du sa att alla ljuger, va?
- Inkluderar inte "alla" Mike? - Han vittnade. Det är vårt försvar.
Jag ska till hotellet och jobba på min slutplädering. Vi ses i morgon.
Snyggt jobbat.
Får jag bomma en sån där?
- Snyggt jobbat där inne. - Tack.
Det måste ha varit jättejobbigt att höra.
Hade du nån aning om vad Mike skulle säga?
Nej. Jag låg vaken hela natten och tänkte: "Hur kunde jag inte se det?"
Är det möjligt att han inte säger vad som verkligen hände?
Varför skulle han göra det?
Du befann dig i en hemsk situation. Ni båda två.
Ingen hade klandrat nån av er.
Jag tror att Mike kanske ville skydda dig.
- Jag gjorde det. Jag gjorde det. - Nej, nej, Mikey.
- Mamma, lyssna. Det är enda sättet. - Det är mitt misstag. Jag gjorde det.
Jag vet inte vad du tror att du vet. Men din teori stämmer inte.
Vänta!
Ditt jobb är att företräda min son.
Har hon ringt dig?
Ramsay! Har Loretta ringt?
Ja.
- Berättade hon vad jag sa? - Ja.
Hon vill att jag kickar dig.
Jag sa att jag inte gör det. Inte efter vad du gjorde i rätten.
Det är bara normala vansinnigheter i slutet av en rättegång. Glöm det.
Jag anklagade henne för att ha dödat sin man. Sa hon det?
Ja, det gjorde hon.
Tänk om Mike inte dödade sin far och vårt försvar är lögn? Inga övergrepp?
- Ja. - Ja...?
Ja. Det kan vara sant. Jag vet inte.
Och jag bryr mig inte.
Jag vet bara att jag kan få pojken friad.
Det är som om du skyddar henne.
Jag måste jobba på min slutplädering nu.
Visste du? För om du visste och om du skyddar henne...
Lugn nu. Jag bad om din hjälp med att hålla pojken ur fängelse.
Tänker du göra vad du lovade mig och företräda vår klient Mike?
- Han borde inte ens stå inför rätta. - Du vet inte det. Du var inte där.
Vem företräder du? Mike eller Loretta?
Okej, nu skrämmer du mig. Det här handlar inte om Loretta.
Det handlar om dig. Är Loretta en trigger för dig?
Var det sånt här som du fick sparken för?
- Vad gör du? - Lycka till, Ramsay.
Går du? Nu? Du lovade mig.
Juryn då? Och Mike då?
Effekten när juryn ser nån de litar på lämna försvaret kan inte mätas.
Jag hoppades att Walter Bradys smarta dotter kunde begripa det.
En försvarsadvokat måste välja mellan att få veta sanningen-
-och sin klients bästa.
Men jag var mer orolig för Janelle än jag behövde vara.
Alla reser sig.
Ibland exploderar saker.
Det kallas en trigger. En trigger till våld.
Mike Lassiter surade på planet hem. Och två dar senare exploderade han.
Det var det som hände här. Det var inga övergrepp.
Ni hörde flygvärdinnan. Ingenting hände på planet.
Och hur vet vi då om nåt av det hände? Var är bevisen?
Den åtalade är ett juridiskt under- barn, ändå finns det inga bevis.
Ingen fysisk bevisning som styrker hans försvar. Det finns ingenting.
Michael Lassiter handlade med ont uppsåt.
Med avsiktligt berått mod med syfte att mörda.
Gör er plikt. Skyldig.
Skyldig till mord av första graden.
Tack ska ni ha.
Ja, Michael Lassiter dödade sin far.
Det är inget omtvistat faktum.
Allt som återstår för er att avgöra...
...är varför.
Ni hörde Michael säga att han skulle göra vad som helst-
-för att få sin fars erkännande.
Så varför?
Jag frågade Michael om det var hans fars övergrepp mot mamman.
Och Michael sa nej.
Då berättade Michael för första gången nåt-
- som han aldrig hade sagt under hela sitt liv.
Att hans far utnyttjade honom. Förgrep sig på honom.
Upprepade gånger.
Och att när hans far hade hotat honom på planet-
- att göra det igen innan han började på college-
-så var det nåt i Michael som sa nej.
Nu är det slut.
Jag ber att göra det rättvisa och det rätta.
Skicka hem pojken till hans mamma. Finn den åtalade icke skyldig.
Och befria honom från denna mardröm.
Det sårade nog Boones känslor att jag fortsatte med brottmål-
-när han började med personskador.
Men han sa det aldrig. Han sa att det var bra att ha nån att ringa-
-om han åkte fast för en rattfylla.
Han köpte min första fina kostym-
- och påminde mig om att duscha varje dag och klippa mig.
Han visste min bakgrund.
Juryn är tillbaka.
Michael, vad som än händer här så finns det ändå saker vi kan göra.
Vad då, som att överklaga? Tack så mycket.
En fråga. Slog pappa dig verkligen?
Klart han gjorde, Mikey.
Alla reser sig.
Ta in dem.
Jury, har ni enats om ett beslut?
- Det har vi. - Biträde.
Tack.
- Är beslutet enhälligt? - Ja.
- Jag gjorde det. - Nej, älskling.
Det är mitt misstag. Jag gjorde det. Nej, jag låter dig inte!
Snälla, skynda dig. Det är min man.
Jury, vad säger ni?
Gällande åtalet om mord av första graden...
...finner vi den åtalade icke skyldig.
Det här avslutar rättegången. Jag tackar juryn för era tjänster.
Juryn kan gå.
- Möt mig där ute sen. - Kom, vi hämtar dina saker.
Tack.
- Kommer Mike ut hit? - Han ville prata med mig först.
Juryn trodde på Mike och ignorerade fakta och lagen.
De gjorde det de visste var rätt.
Hur känns det?
- Vad är det här? - Det är din klocka.
Den låg på mattan. Du var där.
I sovrummet innan min pappa kom hem.
Du var där och du dödade honom.
Säg bara att du dödade min far.
Du vet att jag aldrig skulle göra det.
Aldrig döda honom eller aldrig erkänna det?
- Jag berättar allt för åklagaren. - Berättar vad? Att du såg en klocka?
Det är inget bevis.
De kan inte åtala nån annan. Alla pekade ut dig.
Graves och coronern vittnade under ed. Du vittnade under ed.
Jag förstörde inte Boones minne och stämplade mig som incestoffer-
-bara för att rädda dig! Svara!
Hade du låtit mig hamna i fängelse?
Du ska inte i fängelse, Mike. Allt är över, du är fri.
Nu då?
Han höll på att förstöra henne.
Och du vet det.
Till och med Alex visste det.
Din mamma är där ute.
Hon väntar på dig.
Får jag?
Tack.
Vi ses.
Hej. Vad gör du här?
Min fru har en affär.
Boone, snälla du. Seriöst?
Vad ska jag göra?
Inte vet jag. Du får väl skilja dig från henne.
Lägg av, Ramsay. Du vet att jag inte kan göra det.
Du känner Loretta. Hon överlever inte utan mig.
"Med mina pengar hittar jag dig."
Sen skrattade han som om det var ett skämt. Det var inget skämt.
Han kommer.
Rör kniven. Sätt handen på den, för guds skull.
Mamma?
.:: Först på www.hounddawgs.org ::.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB